STARAC I MORE
Film Aleksandra Petrova
Prevod i obrada MAKIŠ, septembra 2009.
Večera !
Ustanite!
Sad ćemo da večeramo.
- Nešto baš nisam gladan. - Ma hajde... jedite.
- Ne možete da ribarite a da ne jedete. - Mogu.
Vala nećete u ribolov gladni dok je mene živog.
Onda da dugo poživiš i brineš se o sebi.
Santiago, mogao bih opet sa Vama.
Dobili smo nešto para.
Ne, ne... ti si sada na srećnom brodu.
Znam da nisi otišao zato što si sumnjao u mene.
Ima osamdesetčetiri dana kako nisam ulovio ribu.
Ostani sa njima.
Tata me je naterao da idem.
Ja sam samo dečak, i morao sam da ga poslušam.
Znam to... To je sasvim normalno.
Kad sam ja bio tvojih godina stajao sam na jarbolu
jedrenjaka koji je plovio u Afriku.
Video sam lavove na obalama u sumrak.
Da, znam. Pričali ste mi.
Sutra će sa ovim vetrom biti lep dan.
Gde nameravate da idete?
Taman toliko daleko da mogu da se vratim kada vetar promeni pravac.
Santiago, koliko sam imao godina kada ste me prvi put uveli na čamac?
Pet. I skoro da si nastradao
kad sam u čamac ubacio živu ribetinu.
Skoro da je pocepala čamac na komade.
Sećaš li se toga?
Sećam se svega otkako smo prvi put išli zajedno.
Srećno, Manolin.
Srećno, starče.
Nešto je spazio.
Ah ! Tu si ti, mali mangupe.
Bićeš odličan mamac.
Trebalo bi da ovde ima velikih riba oko škole.
Trebalo bi da plivaju tu okolo.
Da... da ! To je to.
Ovu šansu ne smem da propustim.
Ovako daleko od obale, mora da je ogromna.
Progutaj!
Hajde, ribice... progutaj!
Poješće ga.
Bože, pomozi joj da pojede.
Dodji polako...
i pusti me da zabijem harpun u tebe.
Jesi li spremna?
Sada !
Ma šta je to ?
Bože moj ! Koja je to sila !
Riba me je odvukla.
Ne može biti toliko velika !
Nadam se da ne zna da je samo jedan čovek protiv nje... i to star čovek.
Moram je ubediti da sam snažan.
Sve druge sam uverio, onomad u gostionici u Kazablanki...
kada sam obarao ruke sa tim velikim crncem
koji je bio najjači čovek na dokovima.
Proveli smo dan i noć licem u lice jedan prema drugom.
Nadlaktice su nam bile zategnute, a šake jako stisnute.
Trudili smo se da jedan drugom oborimo ruku.
Bilo je mnogo opklada
i ljudi su dolazili i odlazili iz sobe
pod svetlošću petrolejki.
Jedanaest sati, i još traje.
Menjali su sudije svaka četiri sata kako bi ovi mogli da se naspavaju.
Mnogi od onih koji su se kladili pitali su da bude nerešeno
zato što su morali na dokove da rade, da utovaraju džakove sa šećerom.
Inače bi svi voleli da ide do kraja.
Tako je, Santiago ! Hajde !
Možeš ti to !
Hajde ! Obori ga !
- Krčmaru ! - Za tebe, mladiću !
Imamo pobednika.
Dvoboj je počeo u nedelju ujutro
a završio se u ponedeljak ujutro.
I dugo nakon toga svi su me zvali Šampion.
Čovek nije mnogo u poredjenju sa velikim pticama i zverima.
Ali oni nisu inteligentni kao mi koji ih ubijamo.
Oni su mnogo obdareniji i plemenitiji.
Radije bih bio ta zver tamo dole, u dubini okeana.
Riba je moj brat...
...ali je moram ubiti.
Radujem se što ne moramo da ubijamo zvezde.
Zamislite da čovek svakoga dana pokušava da ubije mesec.
Mesec pobegne.
Ali zamislite da šovek svakog dana treba da pokuša da ubije sunce...
Rodjeni smo srećni.
Dovoljno je da živimo na moru i ubijamo našu istinsku braću.
Nikada nisam video niti čuo za takvu ribu.
A sada smo ujedinjeni.
Pazite, Santiago !
Ostaću sa tobom dok ne umrem, ribo!
Oh Bože, moja ruka !
Bože, pomozi mi da izdržim !
Voleo bih da je dečak ovde.
Ponosio bi se mnome.
Ja sam umorni starac,
ali sam učinio to !
Bilo je previše lepo da bi potrajalo...
Ajkule !
Nije trebalo da idem tako daleko, ribo.
Žao mi je, ribo.
Nemojte da ustajete !
Popijte ovo.
Pobedile su me, Manolin.
Nisu Vas pobedile. Ne ribe.
Ne. Stvarno. To je bilo naknadno.
- Jesu li me tražili ? - Naravno.
- Koliko ste se namučili ? - Prilično...
- Znaš...nedostajao si mi. - Sada ćemo ponovo zajedno u ribe.
Nemam više sreće sa tim.
Ma do djavola sa srećom ! Ja ću doneti sreću.
Ozdravite brzo...
jer ima mnogo toga što mogu da naučim i Vi me svemu možete naučiti
Doneću Vam nešto da pojedete.
Odmori se dobro, starče.
preveo MAKIŠ, septembra 2009.
KRAJ
Preuzeto sa www.titlovi.com